Neletěla jsem až z New Yorku někam,
kde teď do prdele jsme, abych vlezla na tohle.
Kolik dovolených se ti líbilo? Chtěla jsi zkusit něco novýho.
Novýho? A tohle snad vypadá nově? Má to komín, sakra, Anthony.
Jo, komín. Zlato, už jsme tady. Tak se snaž si to užít.
Souhlasila jsem jen proto, že to má tělocvičnu.
Je tam. Ujistili mě o tom.
- Vítejte na palubě, profesore. - Díky, kapitáne. Vlastně nejsem profesor.
Já to slyšel jinak.
Mockrát děkuji.
- Jsem váš kapitán. Říkejte mi tak. - Jste skutečný kapitán, kapitáne?
Madam?
Nepotřebuju si potřást pirátským hákem.
Ukázal byste mé ženě její kajutu, prosím?
Jistě, profesore.
- Co to lusknutí? - Ovládni svou italskou povahu, Peppe.
Nemám rád luskání prsty.
Klienti očekávají od kapitána luskání prsty.
Giuseppe vám ukáže váš pokoj.
To je vaše kajuta, pane. Madam.
- Co se nevejde sem, dejte ke mně. - Vystačíme si. Díky.
To by mělo být všechno. Jmenuju se Giuseppe. Krátce Peppe.
Jsem rybář, ale i jinak jsem vám k službám.
Zeptej se ho na tělocvičnu.
Aha, jasně.
- Ukázal byste mé ženě tělocvičnu? - Jistě.
Co to bylo za křik?
- Co se stalo? - Je šílená.
- Co to bylo za křik? - Počkejte.
Chtěl jsem zapůsobit, tak jsem tělocvičnu přinesl.
Nebyla jsem nadšená. Jaká tělocvična se dá přenášet?
- A pak? - Ukázal jsem jí tělocvičnu.
- Ukázal mi tělocvičnu. - A?
- A?
Vaše tělocvična.
Začala křičet.
Měla jsem pochopení.
Anthony!
Pak ten
přičmoudlej neurvalec vytáhl švihadlo
a řekl, že můžu skákat. - Ke skákání, madam.
Hop, hop.
Řekla, že vás na tom oběsí, kapitáne.
Mě?
Dobrej nápad. Výlet z Itálie do Řecka.
Z Řecka do Itálie, zlato.
Viděli jste ty pustý ostrovy, kam můžeme zajet?
To v Karibiku nenajdete.
Co bys dělala na pustém ostrově, Debi?
Na něco určitě přijdu.
Na co?
Co „na co“?
Na co přijdeš?
Zblbla jsi mě.
A už je tady.
- Dobrej ohoz, kámo. Jako domorodec. - Díky.
- Co ze sebe děláš? Pepka námořníka? - Tohle není nutné, drahá.
- Mně se to líbí. Styl Errola Flynna. - To fakt je.
Kdo je Errol Flynn?
Řekli jsme si, že se na večeři slušně oblékneme.
Když nás už posadíš na pirátskou loď, snad se ale nemusíme tak i oblékat.
Změnil jsem názor. Chtěl jsem se cítit pohodlněji.
A co já? A naši hosté?
Kde bychom byli, kdybychom dělali věci, jak se nám zrovna chce?
Na dovolený?
Ta ženská dá zabrat.
- Proč mluvit řecky? Copak jsem Řek? - Jsi idiot.
- Tony neměl dovolenou. - Postarejte se o tu pitomou ženskou.
Bacha na hubu. Pamatuj, za co seš placenej.
To vy jste mě požádal o pomoc.
Vydržím i bez peněz. Byl jsem spokojenej. Díky.
Spokojenej? To je hezký. Ale kolik ti ta spokojenost vydělá?
To je něco.
Nebude pršet, madam.
To je vtip?
- Pojď. Voda je čistá jako studánka. - Záleží, kdo z ní pil.
Nechoď sem. Je fakt mokrá.
Kde je Debi?
- Možná se utopila. - Ptal se jí někdo, jestli umí plavat?
Je slaná!
Jděte se potápět, uvidíte moc rybů. Budete nadšená.
Proč?
Protože je to hezký.
Až budete mít volno, zaplavte si s rybem sám.
Ryba je ženského rodu.
Udělej něco s Marinou a Amber. Trhají Debi na cucky.
Co mám dělat? Víš, jaké jsou. Kromě toho, ona není zrovna nechytřejší...
a nejpohotovější...
- Je hloupá, ne, Todde? - No, je trochu...
- Ona si neuvědomuje, co jí dělají. - Buď na ni hodný, Tony. Je jí teprve 14.
Nezačínej s bílým liberalismem. Je to podstata kapitalismu.
Žiju v kapitalistické zemi, Todde.
Je mnohem úspěšnější než komunismus. Na Kubu ani do Číny lidi neemigrují.
- Kapitalismus způsobil jistý problémy. - Jaký problémy?
Tvůj manžel je šéf farmaceutické firmy.
Ta firma musí vytvářet zisk, aby uspokojila akcionáře.
- A to není v zájmu veřejnosti. - Tak teda nemusí kupovat.
Fajn. Představ si, že existuje lék na jistý druh slepoty.
I kdyby jeho výroba nic nestála,
stejně nasadí vysokou cenu. To je kapitalismus.
A jestli si ho nemůžeš dovolit, zůstaneš slepá.
Bez těch firem by stejně zůstali slepí.
Ať si seženou práci a ten lék si koupí!
- Jsou slepí. - No a?
- To omezuje jejich uplatnění. - Můžou píct koláče.
Na to nepotřebuješ vidět.
- Ale z toho vyvstává etická otázka. - Pravidla kapitalismu jsou jasný.
Vlastník zboží může stanovit jakoukoliv cenu
bez ohledu na morální a etické otázky.
Koho cituješ?
Sebe.
Nevidím, že bys pekla moc koláčů.
Netluče jí srdce. Je to ještěrka.
Přestaň fňukat, Peppe. Nejsi její manžel.
Ještěrka. Z ní by měli dělat kabelky, pásky a boty!
Kvído!
Peppe?
- Ano, pane? - Pán je madam. Vodu a ručník.
- Ano, madam. - A Pee Pee, chci studenou.
Jasný? Ne chlazenou. Studenou.
Studenou jako krev v tvých žilách.
- Nudím se. - Já vím. Co budeme dělat?
Dám si Martini, pak prášek, a pak opíchám manžela.
To dělá kdekdo.
Ani trochu se nestydíte?
Co je to?
- Co? - Tohle.
- To je džbán. - To je konvice na kávu.
Co je v té konvici, Pee Pee?
- Káva, madam. - Ohřívaná káva?
- Ano. - Co s ní jako mám dělat?
Vypít?
- Amber, on za to nemůže. - A kdo teda, Todde?
Kdo tady komu platí za práci?
- Řekni něco, Anthony. - Mohl byste obsloužit mou ženu?
Obsloužit?
To jako že má jít do mý kajuty, pane?
- Tak to myslíte? - To byl asi vtip.
- Je drzý, Anthony. - Vyřídím to.
Můžete, prosím, mé ženě uvařit čerstvou kávu, pane Esposito?
Jistě, profesore.
Kapitáne! Zabiju tu mrchu kuchyňským nožem!
Překvapuješ mě, Giuseppe.
To tys říkal, že povinností muže je zachovat si důstojnost.
Proto tu mrchu zabiju kuchyňským nožem!
Peppe, jestli tě tak štve, drž se od ní dál.
Vám se to řekne! Vás nehoní.
Kam se otočím, tam je!
Cítím se jako chromá gazela štvaná hladovýma očima leoparda!
Seš dobrej herec.
Teď vyčisti kotel.
Výhody chemikálií najdeme všude kolem nás.
Musíme to zase poslouchat? Čtyři tisíc.
Hráli jsme o 20 dolarů, a najednou...
to jsou čtyři tisíce? - Myslíš, že za to nestojím?
- Můžeš si pohlídat svou ženu? - A ty svou?
- To je změnou prostředí. - Ty seš pan pracháč.
Já jsem na dovolený.
Nechovej se jako kretén, Michaele.
No tak. Jestli nemáš prachy, beru i šperky a boty.
Končím. Nemám zájem hrát tady „nech se oškubat“.
Kvído!
Ano, madam.
Až položíte toho hada, můžete vysypat popelníky?
- Díky. - Tak dál. Chemikálie. Výhody.
Kde bychom byli bez hnojiv a pesticidů?
Zeptej se Peppeho. Před znečištěním prostředí byl rybář.
- Znečištění prostředí je tak hrozný. - Bože. To je smutnej příběh, co?
- Zeptej se ho. - Chemikálie jsou neškodný.
- Co si myslíte o pesticidech? - To je fuk.
- Nech ho dělat jeho práci. - No tak. Musíte mít názor.
Jsou umělý, nevěřím jim. Nemůžete si zahrávat s přírodou.
Chemikálie usnadňují život, ale snazší neznamená lepší.
Peníze kazí charakter.
Když jde o peníze, máte zamlžený pohled.
To ne. Hlavně ne peníze a charakter.
To je zajímavý. Pokračujte.
Pár lidí na chemikáliích velmi zbohatlo.
Ale jak se říká, nic není zadarmo. Dřív nebo později zaplatíš.
Když zaplatíte později, nevíte, jaký vám napočítají úrok
a kdo ho zaplatí.
- Výborně, Peppe. - Ano, výborně, Peppe.
Díky, ochranáři přírody. Mohl byste konečně vysypat ten popelník?
- Kdyby nebylo horko, šla bych plavat. - Nešla. Voda by byla moc studená.
- To se nedá jíst. - Co je s tím?
Ochranáři!
Vy! Pee Pee!
- Ano, madam? - Ta ryba je špatná. Je zkažená.
Špatná?
V tom případě, když ji nechcete jíst, zřejmě si ji chcete zkusit!
Teď nevypadá tak špatně, madam.
- Nic nevidím! - Teď můžete píct koláče.
- Anthony! Pomoz mi! - Seď, boháči,
nebo budeš potřebovat všechny svoje léky na bolest, kterou ti způsobím.
Anthony!
- Drž hubu! Řekni to rybovi. - Pomoc!
Anthony!
Teď tady velí Peppe.
Posloucháš mě, ochranáři?
- Ano. - Proč podáváte zkaženou rybu?
Je šílená! Potřebuje doktora! Prohlídku od krku výš!
- Sklapni a vem to. - Neříkej, ať sklapnu.
Ty jsi kuchař. Tys to zkazil. Ty si to odnes!
- Cože? - Ty si to odnes!
Ne. To předtím. O tom zkažení.
- Co říkala? Anglicky. - Že je ta ryba zkažená.
Zkažená?
- Chutná dobře. - Jasně.
To nic. Uvař jinou.
- Proč? - Protože to jsou boháči,
a všichni boháči jsou stejný.
Hrají hry. Vidím to v jednom kuse.
Nereaguj na to. Znudí je to a změní hru.
My se máme usmívat... Jako idioti.
Kuchaři je líto, že ryb nebyl dobrý. Vaří nového.
Trestáte nás za to, že jsme bohatí?
Ne, madam. Miluju peníze.
Kdybyste nebyla bohatá, nebyla byste tady.
Tady se netrestá. Máme vás rádi.
A vaše peníze ještě víc.
No jasně, řeckej idiote. Usmívej se.
Všechno nejlepší, paní Marino. Moc vám to sluší.
- Vždycky vás ráda vidím. - Nápodobně.
- Profesore, vítejte. - Nejsem profesor.
Jistěže jste.
- Měli jste se dobře? - Fantasticky, kapitáne.
- Pomohu vám. - Děkuji.
- Jsou ty zříceniny staré? - Ano.
Dobře. Mám to.
- Užila jste si hezký den? - Ano, užila. Děkuji.
Koupila jsem čerstvé ryby.
- Ryby nám vždycky chytá Peppe. - Nezajímají mě Giuseppeovy ryby!
Co říkala? Na co si ta zasraná mrcha stěžuje teď?
Kapitáne? Mluvil teď přede mnou někdo z vaší posádky sprostě?
Ne, ne. Vy myslíte „zasorana“?
To je italský název těch rybů. Říká, že nejsou moc chutné.
- „Zasorana“ je ryba? - Ano, madam.
Je mi jedno, jestli ta ryba je zasorana, zasraná nebo nasraná!
Chci tu rybu, a chci ji dnes večer.
- Dobře, madam. - Děkuji.
Zasraná, nasraná, vařená a nasraná Chci tu rybu k večeři
Zavři hubu, idiote.
Tohle se nedá vařit. To je pod mou úroveň.
Tohle jsou rybové? Odkud je...?
Uvař Peppeho ryby
a dělej, že jsou jejich.
Chápeš?
- Tomuhle říkám ryba. - Ano.
- Tak na ryby. - Výborně.
Je to vážně dobrý. Viď, Michaele?
Ano, je. Je to výborné.
- Je to tak. Dobře jsi koupila. - Díky.
Chutná to jako kuře.
Obejdeme se i bez ryb od ochranáře. Teď budu mít pod palcem nákup ryb já.
Nic se neděje, madam.
- To je nechutný. - Vážně?
Podle mě je krásná.
Proč tu strašíte po chodbě se slečnou krásnou?
Posádka chce mé ryby. Nesu ji do kuchyně.
- Snad jsem nezranila vaše city. - City?
- Mé city nechme stranou. - Nebuďte tak choulostivý.
- Nemůžeme spolu vycházet? - Ne, madam. Nemůžeme.
Vidím, že máte taneční boty. Jedna, dva. Jedna, dva, tři.
Prosím, madam.
Co je? Nechcete se mnou tancovat?
Netancuju s lidma, který nemám rád.
Víno.
- Grapefruitový džus, madam. - Díky.
Máte děti, Pee Pee,
nebo jste jen dětinský?
- Prosím? - Ten obrázek na triku.
Chtěla jste, abychom se převlékli.
To tričko mě uráží. Je hnusný. Převlíkněte si ho.
- Důvtipný. - Sklapni, ty ožralo.
Jdeš spát?
- Hned budu u tebe. - Dobrou noc.
- Už nehraješ? - Tahle mě vyřídila.
Jdu s tebou.
Uložíme se společně.
- Dobrou noc, profesore. - Dobrou, kapitáne.
- Dobrou noc. - Jak to říkal on.
- Co teď dělají? - Manželé šli spát
a ženušky hrají karty a popíjejí.
Co je to za manžele?
Všechno dělají obráceně.
Tohle ta bruneta nechala v koupelně. Myslím, že je to kokain.
Ukážu ti, jak se bere.
Zadržte, kapitáne.
To určitě profesor namíchal v laboratoři.
- Odnese vás to na měsíc! - Tam jsem nikdy nebyl.
Co je to s vámi? Vy jste kapitán.
Jak doplujeme do Itálie, když budete na měsíci?
Běžte spát! Zapomenu, že jste se neovládal. Běžte!
Jdi do prdele. Mohli jsme mít na měsíci orgie.
Nechci s vámi mít orgie. Jděte spát, idiote.
Zešílel jste, že si tohle chcete vzít?
Vemte si to, dámy.
Končím. Jdu na vzduch.
Kde jsou všichni?
Odpluli na člunu do jeskyní.
- Proč mi to neřekli? - Vím, proč.
Kvído. Spusťte další. Chci do jeskyní.
- Je pozdě. - To posoudím sama.
Teď je tu proud a může se změnit počasí.
No a?
Jeskyně jsou daleko. Radím tam nejezdit.
Vážně? Já zase radím spustit ten zasranej člun.
Nic mi do toho není, ale připozdívá se
a čeká nás dlouhá cesta. - Zvládneme to.
Varoval jsem vás.
- Co je? Bojíte se? - Jestli se bojím?
Byl jsem počat na vlně a narodil jsem se na lodi.
Co to znamená „bát se“?
Další z vašich vtipů? Můžeme nastartovat ten motor?
- Motor je přecitlivělej. - Ukážu vám přecitlivělost.
Nahoďte ten motor.
Tak za prvé, Jsem Peppe. Žádný Kvído ani Pee Pee!
A za druhý. Nenastartuju motor, kterýmu se nechce.
Můžeme mluvit jedním jazykem?
Vezmu motor z vaší pusy. Pak bysme neměli problémy.
- Máme dost benzínu? - Ano.
Máme dost
benzínu. - Tak prostě počkáme.
Určitě tu brzy budou.
- Neodnáší nás to moc daleko? - Já vás varoval, že je proud.
Dejte mi váš svetr.
Bože!
Co jste v něm dělal?
Jsem rybář, ne námořník. A to je můj svetr.
Jsem rybář, tak v něm rybařím. Takže je cítit rybama.
Úchvatný.
Kdyby pluli tudy, viděli by nás.
Možná se rozhodli obeplout ostrov.
Tady končí sranda! Chci zpátky na jachtu.
Nemůžeme se vrátit jen proto, že to chcete.
- Buď nás zachrání, nebo to opravíme. - Tak to, sakra, opravte!
Skvělý.
To jsem ale v bryndě.
Proč se to stalo zrovna mně?
Bože. Peppe?
Giuseppe?
Pane Esposito? Pane Esposito!
Stýskalo se vám?
Chtěla jsem...
Chtěla jsem vědět, zda přijde bouře.
Už nevidím pevninu. Proč pro mě nejedou?
Moře je velký.Chvíli to potrvá.
Chvíli. Co je to chvíle?
V tomhle nafukovacím nesmyslu přece musí něco být!
Nechápu, jak jste mohl vyplout bez mobilu!
Co je tohle, Pepku námořníku? Ponorka?
Opatrně. Nestřílejte.
- Proč tady vozíte zbraň? - Je signální.
Signální? Ještě něco schováváte?
- To není má loď. Dejte mi to. - Ne.
Kde je Bůh, když ho potřebuješ?
Co to děláte?
Snažím se nás zachránit před smrtí žízní a hladem.
- Cože? - Snězte to.
Nemůžete to obalit rýží nebo něco?
Tady je trochu soli.
Tak co?
Odporný!
Proč jste to udělala?
Mohl jsem ji sníst sám! Trvalo mi hodiny ji chytit!
Uklidněte se. Ztrapňujete se.
Kromě toho vám půst prospěje. Je to duchovní záležitost.
Duchové? To myslíte vážně? Nedržíme půst.
My hladovíme, do prdele!
Nemluvte na mě sprostě.
Panebože!
Bože. Uhněte! Uhněte!
No tak, střílejte! Střílejte!
- Dejte mi to. - Vím, co dělám! Nechte mě!
- Aspoň neumřeme žízní. - Skvělý. Místo toho se utopíme!
Země!
Vstávej, Kvído! Země! Země!
Pádluj! Pádluj!
Nespěchejte. Ublížíte si.
Promiň, že spěchám do civilizace.
Nemůžu uvěřit, že jsem objevila pevninu.
Je po dobrodružství.
Dobrodružství ti právě začíná, příteli!
Až můj právník promluví s tvým kapitánem.
Co je, madam? Jsme zachráněni, buďte ráda.
Najednou „madam“?
Změnil jsi tón, když jsme na pevnině, co?
- Počkejte tady, já se rozhlídnu. - Abys mě tady nechal?
Ani náhodou, námořníku.
Obávám se, že váš právník bude muset počkat!
Cože? Neslyším tě!
Nejsou tu právníci!
Kde je telefon, tam je i právník!
Nejsou tu ani telefony!
Proč?
Protože jsme přistáli na pustým ostrově!
Pustým?
Nic. Žádní právníci ani telefony. Ani tělocvičny. Nic.
To není možný, idiote. Není rok 1492, panebože.
Ještě jednou mi řekni idiote...
Mýlíš se!
Nejsem dítě. Když říkám, že je pustý, tak je pustý.
- Nevěřím ti. - Je to fakt.
Hovno. Kde je život, tam jsou lidi.
Tady ne. Kolem je spousta malých pustých ostrovů.
Vylez nahoru a podívej se znovu!
Cože? Ne. Nahoru už nelezu. Už jsem to viděl dobře.
Nebudeš se se mnou dohadovat.
Zkurvils motor. Ztratili jsme se. Kvůli tobě se potopil člun.
Neumíš navigovat!
Seru na to! Nebudu se dohadovat s přičmoudlým neurvalým skřetem.
- Jak jste mě nazvala? - Nijak.
- Chci vědět, co jste řekla. - Nic.
- Nazvala jste mě skřetem? - Ne.
Tak jak jste mi to řekla?
Přičmoudlý neurvalý skřete!
Možná máte peníze, ale mluvíte jak žumpa.
- Pozor na pusu! - Vyhrožuješ?
To si piš, sakra. Poslyš, ty ženuško drogovýho barona.
Mám toho dost! Jdu si po svých a ty taky.
- Běž do prdele! - No teda.
- Toho budeš litovat. - Jdi se vysrat!
- Dělej si to horší! - Jdi se vysrat, mrcho!
- No tak! Přidej! Víc! - Děvko!
- Jak jsi mě nazval? - Kurvo, děvko!
Ty zparchantělej pse!
Seš hybrid něčeho tmavýho, nechutnýho a mrňavýho!
Ať se o sebe ta kráva postará sama! Zparchantělej pes ji opouští!
Pes opouští svou paní! A hele, jak se ztratí.
Mohlo být hůř.
Už nejsi tak nafoukaný, viď?
Dám tě zatknout.
Kým? Plážovou hlídkou?
Když budeš dál tak milá, donutíš mě dát ti všechny mý ryby.
Vidím, že jsi velmi chytrá žena.
Můžu pro tebe ještě něco udělat, než mě...
... zatknou?
- Prodej mi tu rybu. - Cože?
Chci tu rybu, prodej mi ji.
Trhni si a otravuj jinýho ztroskotanýho námořníka.
Dám ti sto dolarů.
Dvě stě.
Dobře, dám ti 500 dolarů za půlku té ryby.
Jestli máš hlad, upeč si koláč.
Poslední nabídka. Dám ti tisíc dolarů a zlatej náramek.
Vem si ho. Dobrý? Teď mi dej rybu.
Nemám zájem. V životě jsou věci, který se nedají koupit.
A tenhle ryb je jedna z nich.
Ale jsem zraněná! A potřebuju jíst!
Deset tisíc posraných dolarů!
Budu citovat pravidla kapitalismu, madam:
„Vlastník zboží může stanovit jakoukoliv cenu
bez ohledu na morální a etické otázky.“
Dej mi kus tý zasraný ryby, ty parchante!
Za prvý. Už mě nikdy neurážej.
Za druhý. Teď jsem šéfem já.
Za třetí. Jestli chceš jíst, zasluž si to.
A za čtvrtý. Budeš mi prát oblečení.
Nemůžeš bít ženu, ty zasranej magore!
Nezapomínej číslo jedna!
Od teď je správně „ryb“, protože je mužskýho rodu.
Když se do hodiny vrátíš s vypraným, vysušeným a složeným oblečením,
zvážím, jestli ti dám ryba. - Můžu nejdřív dostat něco k jídlu?
Dáváš léky potřebným dřív, než zaplatí?
Tady taky nedáváme na dluh.
A za šestý. Říkej mi pane Esposito.
Ne. Říkej mi pane. Ano, říkej mi pane.
- No tak! - Běž. Běž. Běž! Běž vyprat!
Kde najdu pračku na pustým ostrově?
To není můj problém.
Máš strach?
Pane Esposito, vy mě naprosto zneužíváte.
Jistě. Jsem teď pán.
Zasranej buran.
Chci, abys řekla: „Děkuji, pane, bylo mi ctí vyprat vám oblečení.“
Děkuji,
pane,
že jste mě nechal vyprat vám oblečení.
- Kam se hrneš? - Chci jíst, Peppe!
Kdo je Peppe?
Seber se, ženská.
Chci naplnit tu láhev vodou. A rychle.
- Co je? - Ano, pane.
Bravo.
Kam jdeš?
Počkej! Co takhle odpovědět?
Prosím, počkej!
Přístřešek. Díky bohu.
A postel. Jsem zachráněna.
Co to děláte, pane Esposito? Chci říct, pane.
Prosím, nenechávejte mě venku.
Je zima. Další noc nepřežiju.
Nejsem zvíře!
Co chceš? Chceš se mnou sdílet postel?
Co jsi to za člověka? Chceš mě zkazit.
Já jsem pán a ty seš otrok!
- Nefandi si. - Prasata spí v listí.
Prasata! Radši bych opíchala prase, než tobě dala pusu, opičáku.
Zapomínáš se, ženo.
Ať z tebe chlad noci vybije poslední zlo.
Vstávat, vstávat.
Než se vrátím, chci mít uvnitř uklizeno.
Než se vrátím.
Ještě se mrská.
Rychle, ženská! Jsi pomalá. Ryby odplouvají!
- Snažím se, pane. - Snaž se víc! Víc!
Nejsem zasranej osel.
Pane.
Co je?
Když ke mně budeš slušný, postarám se ti o odměnu.
- Peníze? - Jestli chceš.
Urážíš mě. Nabízíš peníze, který sis nevydělala.
I kurva si vydělává na chleba.
A ještě něco. Jak víš, že nás přijedou zachránit?
Můžeme tady strávit léta.
- To bych se zabila. - Do toho.
Budu z tebe mít týdenní hostinu.
Ale dokud dýcháš, pracuj. Přines dřevo!
Proč mě neustále napadáš?
Párty skončila. Teď sloužíš ty mně. Hni sebou!
- Ubližuješ mi. - Hni sebou.
- Ale nejdřív polib pánovi ruku. - Cože?
Polib. Polib ji!
Za neposlušnost budeš potrestána. Jako já.
Musel jsem kvůli tobě potit krev! Ještě včera jsi mi nechutně nadávala.
Polib pánovi ruku. Polib ji.
Nebo odejdi! Je to na tobě.
Ale jestli odejdeš, odejdeš navždy!
Buď přijmeš moje pravidla, nebo pravidla přírody!
Ruku! Polib ji!
- Co to děláš? - Rychle, ženská, vezmi to!
Co mám vzít?
Nebuď blbá! Chyť tu chobotnici.
Co to děláš?
Promiňte,
pane.
- Vaše voda. - Proč si sedáš?
- Proč ne? Po práci si to zasloužím. - Chci, abys mi sloužila.
Pozvala jsi mě někdy na lodi ke stolu?
Teď je čas, abys mi sloužila.
Podělaná panička. „Džus je teplý. Káva je stará.
Ryb je zkažený. Chci jídlo, mám hlad.“
Co urážek jsem od tebe slyšel. Ponižovala jsi nás.
„Propocené tričko, nechutné.“
Do toho, udělej dojem. Chci grapefruitový džus.
- Pane, prosím. - Sežeň grapefruitový džus.
Zatancuj mi.
Cože?
- Řekl jsem, ať zatancuješ. - Není tu hudba.
Zařiď to. Zpívej u toho.
Rozčiluješ mě. Tancuj!
Zpívej.
Nechci slyšet pištění divokých koček v ulici. Chci zpěv!
Pane?
Pane Esposito?
To stačí.
Myslíš, že ti koukám na zadek?
To je toho. I kdybych se díval.
A co tehdy, když jste byly rozvalené
s kozama venku?
Ano, řekl jsem „kozy“.
Jako bychom tam nebyli. Vzpomínáš?
Jasně, že vzpomínáš, ty sprostá děvko.
Ukaž mi teď svý kozy.
Slyšíš mě?
Tak si hraj na hluchou.
Stydíš se? Tak madam je stydlivá.
Jak to, že ses nestyděla předtím? Svlíkni se!
- Špinavý prase! - Konečně se bráníš.
- Pojď sem. Dám ti lekci. - Nech mě! Nech mě!
- Pomoc! - Do toho, křič. Křič!
- Pomozte mi někdo! - Volá o pomoc. To je kráva!
Kdo ti pomůže, ty kr...?
Utíkej, ty potvoro. Utíkej.
Ty surovče! Nech mě, ty prase!
Za všechno zaplatíš.
Nech mě, ty perverzáku! Nech mě!
Proč bych měla platit za všechny životní křivdy?
- Seš posedlej! - Posedlej spravedlností.
Seš maniak! Sexuální zvrhlík!
Nech mě, ty perverzáku!
Co to děláš?
Zničím tě a poznáš, co je to skutečný muž.
Nikdy jsi takového nepoznala.
Nenávidím tě, ale líbíš se mi.
A ty to víš.
Líbila ses mi na lodi.
No tak, řekni to. Přiznej to.
Řekni to. Přiznej svou horoucí touhu. No tak. No tak.
Říkáš jo?
Jo. Říkám jo.
Ne. Protože já říkám ne!
Musíš se zamilovat!
Zamilovat až po uši!
Už jsi můj otrok. Chci tě jako otrockou milenku.
Co se plazí a prosí o milost.
Budeš hořet touhou a vášní. Bude to jako nemoc!
Dostanu se ti pod kůži. Do hlavy. Do srdce. Do břicha.
Stanu se tvým Bohem!
Je to jasný?
Ještě nevíš, kdo je Giuseppe Esposito!
Drahá paní Amber,
na jachtě jste nikdy nevypadala tak šťastná.
Peppe, proč nespíš?
Musíš mi říkat pane.
Říkej mi pane.
Budu vám říkat, jak budete chtít.
Jen mě nech ještě spát.
Přestaň.
Zlepšuješ se, má princezno.
Dobře. Silněji, silněji. Ať je to jemný.
Dobře.
Řekni, není to lepší život než ve městě?
Ne, ne, ne.
Proč jsi tak potichu?
Pojď sem.
Jak můžeš být smutná, když jsi tak krásná?
Nevěřím ti.
Radši bys byl s dívkou, viď?
S někým mladším.
- S někým hezčím. - Co pořád ženy mají?
Chtějí vypadat mladší a hubenější.
Vážně bys měl o mě zájem, kdybys měl na výběr?
- Ty nemusíš soupeřit s osmnáctiletými. - Říká kdo?
Společnost.
Kdo ti poroučí? Přemýšlíš tak, jako všichni ostatní.
Nevychutnáš si okamžik.
Nechci dívku. Jsem muž, a muž chce ženu!
Pojď sem!
To stačí. Musím to zastavit.
Co s tím chceš dělat?
Opravit to.
Děláš nepořádek.
Co je?
- Tomu nevěřím. - Co je to?
- Napij se. - Nenapiju. Ty se napij.
Víš, jaký máš problém? Nemuselas pracovat, takže nejsi vděčná.
Jak to můžeš vědět? Nic o mém životě nevíš.
Na jachtě jsi byla osina v zadku.
Možná jsem nebyla šťastná.
Proč ne? Měla jsi všechno.
Možná to, co jsem chtěla, nebylo, co jsem potřebovala.
Pij.
Bruce Lee.
Charlie Chaplin.
Ježíš Kristus. Dobrá hra.
- Hloupá hra. - Teď ty.
Kolik slov? Jedno slovo.
Velká hlava.
Papež.
Kmotr. Marlon Brando.
Co je s vámi, pane Esposito?
Měla by ses učit šít místo mluvení.
Miluju tě.
Hezký slova.
Co kdybysme neztroskotali?
Byla bys bohatá nešťastná americká manželka.
Já bych byl dál chudý italský šťastný rybář.
To bylo předtím. Teď je teď.
To je pohádka?
Stalo se to, protože jsme tady. Je tu nekonečná vášeň.
Rád bych viděl paní Amber jít po Páté Avenue s panem Espositem.
Jen si to představ.
Kolik lásky v tom vidíš?
Co to děláš? Co je to?
To je lednička.
- Kde jsi to vzala? - Letělo to kolem.
Pozor na pusu! Na vtipy jsem tu já.
Kde jsi to vzala? Bez srandiček.
Ulovila jsem ji oštěpem.
Je velká.
Poslyš, ryby tady chytám já. Ty je vaříš.
Čerstvý vejce?
Racčí vejce?
Jo.
To já mám shánět vejce.
Co jsi mi to udělal?
To, co jsi potřebovala. Nelíbí se ti to?
Je to dobrý.
Dobrý?
Jo. Dobrý.
Utíkej, ty potvoro. Utíkej. Utíkej!
Schovejme se.
- Ne, Peppe. - Proč ne?
Přeci mě miluješ. Chci celou pravdu.
Jaký důkaz potřebuješ? V životě jsem nebyla šťastnější.
Jsme pro sebe předurčeni, to jsi říkal.
Nechci se vrátit. Nechci, abys mě zkoušel.
Jestli mě miluješ, můžeš mě milovat kdekoli.
Chci to vědět! Musím!
Chci vědět, jestli to manželka boháče cítí stejně jako ty.
Jaký je rozdíl v tom, kde jsme? Prosím, zůstaňme.
Miluju tě.
Potřebuju důkaz. Pak uděláme, jak říkáš.
- Chci vědět, jestli se dokážeš vzepřít. - Věř mi.
Jsi všechno, co chci.
Máš strach, viď?
Proto potřebuju důkaz.
Co jste si dělali k jídlu?
Co se dalo.
Pan Esposito je moc chytrý.
- Musím jít. - Ne, ne. Sedněte si.
- Musíte si dát něco k pití. - Ano.
Víte, už měsíc jste ve zprávách.
Ne. Promiňte. Musím do kajuty.
Jistě.
Volá váš manžel. Míří sem.
Letí helikoptérou do nejbližšího přístavu,
ale chce s vámi mluvit.
Telefon je nahoře. Doprovodím vás.
Přes měsíc na pustém ostrově
a není špatná.
Nic se nestalo?
Co jsi to za Siciliána?
Víš, že o tom mluví celý svět?
Její manžel je velmi bohatý.
Chce ti dát odměnu.
Vybral sis na záchranu tu pravou...
Dej si ještě víno!
Pane Esposito.
Chci vám poděkovat za záchranu mé ženy.
Prý jste byl velice slušný.
Děkuji.
Pane Esposito?
Jsme vám velmi vděčni za vaši pomoc.
Připravili jsme vám v našem hotelu pokoj na zotavení.
Ahoj, Peppe. Kde jsi byl?
Máš můj batoh?
A chci pokoj.
Moment.
Pane Esposito?
Ještě jednu věc.
Neposadíme se na to?
Jako projev našeho vděku bychom vám rádi nabídli tohle.
- Vypadněte a vemte si ten úplatek. - To není úplatek, pane Esposito.
Na co to bude stačit?
Paní Leightonová? Máte hovor.
Počkám venku.
Madam.
Ano?
To jsem já.
- Proč ti to tak dlouho trvalo? - Volal jsem.
Neřekli mi to.
Na tom teď nezáleží.
Nezáleží na tom, jestli mě zklameš, protože tě miluju.
Miluju tě.
Nevěděl jsem, že je možný někoho tak milovat.
Netušil jsem, že to bude takhle silný.
Zase velíš ty.
Jsem tvůj.
A vždycky budu.
Taky tě miluju, můj drahý.
Miluju tě víc než život.
Můj manžel přichází.
Nech mi vzkaz na recepci.
Řekni mi, co dělat, a já to udělám.
V devět ráno na nás bude čekat loď
na konci mola 22.
Moc mi chybíš.
Máte noční směnu?
A ranní.
Dejte to paní Leightonové.
Té blondýně.
Vím, kdo to je.
Dejte jí to, až bude sama.
Rozumíte? Sama.
Schovejte to.
Mám nějaké vzkazy?
Co to děláš, drahá?
- Proč nejsi oblečená? - Hledala jsem tě.
Pojďme, ano? Máme nějaké vzkazy?
Jen tohle.
Kvůli helikoptéře. Jdu volat.
Měla by ses vrátit a převléct...
- Smím si zavolat? - Jistě, pane.
Drahá. Dej to spropitné poslíčkovi, ano?
Drahá. To spropitné.
Děkuji, madam.
POSLEDNÍ LOĎ (MOLO 22)
Myslím, že je to pro vás, pane.
Kdo ti to dal?
Ta blondýna. Paní Leightonová.
To není možný. To byl její manžel.
Ne, pane. Ta dáma.
Kde je?